"Vánoční koleda"
"Marley zemřel..."
Ano.
Dočista mrtvý.
Jak smutné.
Úmrtní list, pane...
"Svědek"
Stát!
Ustup, synku!
Pence je pence.
Dejte pozor!
Chuligáni.
Mám velký hlad!
Byly by nějaké zbytky?
..příšerný hlad!
Asi umřeme hlady.
Veselé Vánoce!
Od pana starosty.
- Chyte ho!... - Nech to být...
Ty nezbedníku.
Tady máte, pane.
Výborné kaštany.
...Tady tuhle?...
...a pěkně čerstvé...
...a najdeme ho... Ztra se! A kterýpak to bude? Bum, bum, bum... bum!
"VYDŘIGROŠ & MARLEY"
O SEDM LET POZDĚJI
"Uhlí"
Veselé vánoce, strýčku!
Pozdrav pánbů.
Humbuk.
Vánoce jsou humbuk?
Strýci, to nemyslíš vážně.
Veselé Vánoce.
Jaké máš právo být veselý?
- Jsi dost chudý. - A jaké ty máš právo být chmurný? Jsi dost bohatý.
Humbuk.
Nebu mrzutý, strýčku.
Ale co jiného můžu být,
když žiju v takovém hloupém světě?
Veselé Vánoce.
Co jsou pro tebe Vánoce jiného, než čas platit účty bez peněz?
čas kdy zjistíš, že jsi o rok starší, a ani o penny bohatší?
Kdybych měl tu moc,
každý idiot který má pořád na rtech "Veselé Vánoce",
by se měl vařit ve vlastním pudinku,
a být pohřben s cesmínovou tyčí v srdci!
- Strýčku! - Synovče!
Oslav si Vánoce jak chceš,
mě nech slavit, jak chci já.
Nechám.
Ale ty je neslavíš.
Tak to tak nech být.
Moc dobrého ti daly.
Je hodně věcí, které beru jako dobré a nic z nich nemám.
Včetně Vánoc.
Vždycky jsem Vánoce považoval za čas dobročinnosti a štědrosti,
jediný čas, kdy lidé otevřou svá uzavřená srdce,
a berou ostatní lidi jako spolucestující do hrobu, a ne jako jinou rasu tvorů na jiných cestách.
A proto strýčku,
i když jsem za to nedostal
ani kouska zlata či stříbra do kapsy,
tak věřím že mi daly dobro,
a říkám: "Bůh jim žehnej"!
Ještě jeden zvuk od vás uslyším, Cratchite, a oslavíte Vánoce ztrátou zaměstnání.
Jsi docela mocný řečník, pane.
Zajímalo by mě, zda nepůjdeš do parlamentu.
Nebuď mrzutý, strýčku.
Přijď, přijď k nám zítra.
To se dřív uvidíme v pekle.
Proč?
Proč máš tak chladné srdce, strýčku?
Proč ses oženil?
Protože jsem se zamiloval.
Protože...
ses...
zamiloval?
Nashledanou!
Nic od tebe nechci.
Nic jsem nežádal.
- Proč se nemůžeme přátelit? - Nashledanou!
Je mi z celého srdce líto, že jsi tak rezolutný.
Ale udělal jsem na počest Vánoc pokus, a proto: Veselé Vánoce strýčku!
- Nashledanou. - A šastný nový rok.
- Nashledanou! - Veselé Vánoce i vám, pane Cratchite!
Šastné a veselé, pane.
Další takový.
Úředník, co si vydělá 15 šilinků týdně.
A se ženou a dětmi.
Mluví o Veselých Vánocích.
Půjdu do blázince.
Dobré odpoledne!
Doufám že jsem u "Vydřigroš & Marley"?
Mám tu čest s panem Vydřigrošem nebo panem Marleym?
Pan Marley je už 7 let mrtvý.
Zemřel před sedmi lety,
právě v tento večer.
No, pak nemáme pochyb,
že jeho velkorysost je dobře reprezentována
jeho žijícím partnerem.
V této sváteční době, pane Vydřigroš,
je více než jindy žádoucí poskytnout nějaký
menší příspěvek pro Chudé a nuzné.
Tisíce jich potřebují základní pohodlí, pane.
To nejsou žádná vězení?
Vězení? Ano ano, spousta vězení.
A Spojené chudobince, copak nejsou funkční?
Jsou.
Přál bych si, abych mohl říct že ne.
Lidské mlýny jedou na plný výkon?
Mají velmi pilno, pane. - Dobře!
Už jsem se bál, že se něco stalo,
Bál jsem se, že se stalo něco, co by bránilo jejich prospěšnosti.
Ano. V této sváteční době
se někteří z nás snaží navýšit fond, abychom chudým zakoupili
nějaké jídlo, pití a něco na zahřátí.
Jak si vás tu máme zapsat?
Nijak.
Oh, přejete si zůstat v anonymitě?
Přeji si, abyste mě nechali být.
O vánocích se neveselím, tak a se neveselí ani nepotřební.
Podporuji ústavy, které jsem zmínil.
Ti co jsou na tom špatně a jdou tam.
Hodně jich tam jít nemůže.
A upřímně,
- mnoho by raději umřelo. - Tak a to udělají!
Vyřeší se nadbytek obyvatelstva.
Nashledanou, pánové!
Nashledanou!
Předpokládám, že zítra chcete volno.
To by bylo vhodné pane.
To není vhodné.
Není to fér.
Kdybych vám za to vzal půlkorunu, měl byste se za ukřivděného,
a přesto neuznáte za ukřivděného Mě, když vám dám denní mzdu za nic.
Je to jen jednou ročně pane.
Je to záminka, aby člověka odrbali, ten 25. prosinec.
Ale předpokládám že musíš mít celý den.
A tu jsi zítra ráno pěkně brzo.
Pane...
Je to tady! Vánoční svátky!
Zatraceně.
Proč se to děje zrovna mi?
Jdi pryč!
Nesmysl!
Straším sám sebe.
To je ono.
Je to celé nesm...
Co teď?
Co ode mě chceš?
Moc...
Kdo jsi?
Ptej se kdo jsem byl.
Tak kdo jsi byl?
Zaživa jsem byl tvůj partner,
Jacob Marley.
Můžeš si sednout?
Mohu...
Tak to udělej.
Ty ve mě nevěříš.
Ne.
Proč zpochybňuješ své smysly?
Protože je ovlivňuje každá maličkost.
Ošálí je i malá nevolnost v žaludku.
Mohl bys být nestrávený kousek hovězího,
zaschlá hořčice, sýrový drobek,
kousek nedovařené brambory.
Jsi duch spíš z nevolnosti, než ze záhrobí,
a už jsi cokoli.
Slitování!
Strašlivé zjevení, proč mě trápíš?
člověče chabé mysli,
Věříš ve mě, nebo ne?
Věřím, musím.
Jsi v řetězech, proč?
Nosím řetězy, které jsem ukoval ve svém životě.
Vyrobil jsem ho článek po článku, metr po metru.
Poznáváš ho?
Umíš si představit tíhu řetězu, který poneseš ty?
Byl tak dlouhý a těžký jako tento už před sedmi Vánocemi.
Teď je pořádně těžký.
Jacobe.
Už nic takového.
řekni něco uklidňujícího.
Nemám ti co dát.
Nemohu zůstat. Nemohu nikde setrvat.
Poslyš...
Zaživa můj duch nepřekročil práh naší účtárny,
nikdy nezabloudil mimo hranice naší peněžní zašívárny.
A teď mě čeká nekonečné trmácení.
Jsi mrtvý 7 let,
a celou dobu jsi cestoval?
Celou dobu.
Žádný odpočinek... žádný klid.
Mohl ses dostat na velké množství míst...
Byl jsem slepý.
Slepý! Neviděl jsem svůj vlastní život.
Zaslepen svými ambicemi a sobectvím.
Vždycky jsem byl.
Ale vždycky jsi byl dobrý muž, obchodník.
Obchodník.
Lidstvo
mělo být mým obchodem.
Obecný blahobyt měl být mým obchodem.
Blahovůle, laskavost, tolerance a shovívavost měly být všechny...
Slyš mě,
můj čas téměř vypršel.
Budu, ale nebuď na mě tvrdý, Jacobe.
- Prosím prosím! - Jsem tu, abych tě varoval,
že máš ještě šanci a naději uniknout mému osudu,
šanci díky mé snaze, Ebenezere.
Vždycky jsi byl dobrým přítelem, Jacobe.
Díky.
Budou tě pronásledovat Tři duchové.
To je ta šance a naděje?
- Raději ne. - Očekávej prvního
zítra až hodiny odbijí 1.
Nemohli by přijít všichni najednou, a to mám za sebou, Jacobe?
Dalšího očekávej další noc, ve stejném čase.
A toho třetího,
tu následující noc, až poslední odbití půlnoci
...dozní.
Už se neuvidíme.
Kéž bych mohl pomoci.
Jsi ten duch,
jehož příchod mi byl předpovězen?
Jsem...
Je možné, že jsi skutečný?
Nasaď si klobouček.
Copak bys chtěl svými pozemskými pažemi zhasnout světlo, které vyzařuji?
Ne ne ne, moc se omlouvám. Nic jsem tím nemyslel!
Lituji toho. Jen jsem myslel...
Kdo a co jsi?
Jsem duch minulých vánoc.
Dávno minulých?
Tvých minulých.
Pozvedni paži.
Pojď... se mnou.
Ale já jsem smrtelník a určitě spadnu.
Vydrž jen tento dotek mé dlaně,
a budeš nadnášen víc než dost.
Bože na nebi!
Tady jsem se narodil.
Byl jsem malý chlapec.
Tvé rty...
se chvějí.
A co je tohle?
Na tvé líci.
Nic. Něco mám v oku.
Pamatuješ si tu cestu?
Pamatuju.
Znal jsem ji i poslepu.
Jsou to jen stíny věcí, které byly.
Nemají ani tušení,
že tu jsme.
Znám ho. Znám je všechny.
Byli to mí spolužáci.
Jdeme dál.
Tohle...
Tohle byla moje škola.
Ta škola není úplně opuštěná.
Osamělé dítě,
opuštěno svými kamarády...
...je...
...stále tam.
Já vím.
Chudák chlapec.
Chudák... chudák chlapec.
Pojďme...
podíváme se na jiné Vánoce.
Ebenezere!
Můj bráško,
přišla jsem tě přivést domů.
Domů malá Fanny?
Ano, domů.
Otec je mnohem milejší, než býval dříve.
Jednou v noci se mnou mluvil tak vlídně,
že jsem se nebala zeptat, jestli můžeš přijít domů.
A řekl ano.
A říkal a vezmu kabát a přivedu tě.
A můžeme být spolu celé Vánoce.
A být nejšastnější na světě!
Už je z tebe žena, malá Fanny.
Měla obrovské srdce.
Zemřela dospělá, ...
...a myslím že měla...
...děti.
Ano, jedno dítě.
Správně.
- Tvého synovce. - Ano.
Znáš tohle místo?
Jestli ho znám?
Byl jsem tady učeň.
To je starý Fezziwig.
Bůh mu žehnej, Fezziwig a zase živý.
Ebenezere, pojď sem.
Pojď, honem. Pojď.
6 hodin.
Dick Wilkins.
To musí být Dick Wilkins.
Byl mi velmi oddaný.
Juchů, hoši,
dnes už žádná práce.
Je Štědrý den!
DIcku, Ebenezere, uvolněte podlahu.
Potřebujeme místo. Hodně místa!
Mistře.
mohu se vám představit?
Výborně.
A nyní,
milý houslisto, byl byste tak laskav...
Je čas na sira Rogera de Coverley!
Ebenezere, je to vaše.
Nahradil mě jiný idol.
Jiný idol.
Jaký idol?
Zlatý.
Na Zemi mě nic neděsí více, než život v chudobě.
Mohu se zeptat, proč tak odsuzuješ čestnou honbu za majetkem?
Tak moc se bojíš světa, Ebenezere.
- Změnil ses. - Změnil?
Možná jsem zmoudřel,
ale nejsem jiný k tobě.
Svou přísahu jsme složili,
když jsme byli chudí, a odsouzení zůstat tak.
A složili jsme ji...
Jsi jiný muž.
Byl jsem nuzák.
Opouštím tě, Ebenezere.
Žádal jsem o to někdy?
Slovy ne.
Jak tedy?
Změnou ducha.
Změnou způsobu života.
Vším, kvůli čemu má láska byla hodna tvého pohledu.
řekni, Ebenezere.
Kdybychom svou přísahu nesložili,
uháněl bys mě teď?
Ne.
Myslíš že ne?
Ráda bych si myslela opak, kdybych mohla.
Ale kdybys byl dnes svobodný,
Vybral by sis bezcennou dívku?
Dívku, které po rodičích nic nezbylo?
Ty, který pomeřuješ vše penězi.
Opouštím tě, Ebenezere.
A jsi šastný v životě, který sis zvolil.
Duchu, vezmi mě odtud prosím.
říkal jsem, jsou to stíny věcí, které byly.
Jsou, jaké jsou.
Neobviňuj mě.
Vezmi mě odtud, nesnesu to.
Nech mě.
Vem mě zpátky.
Už mě neštvi!
Dost.
Vstup, lakomče.
Pojď dále.
Pojď se seznámit, člověče.
Jsem Duch vánoc přítomných.
Podívej na mne.
Nikdy jsi nikoho takového neviděl?
Nikdy.
Nikdy jsi nebyl s mými staršimi bratry?
Nemyslím si.
Máte...
Mnoho bratrů?
Více než 1800.
1842,
abych byl přesný.
Vidím, že máte pochvu,
ale žádný meč.
Vskutku.
Mír na Zemi.
tedy pro lidi dobré vůle.
Duchu,
odveď mě, kam chceš.
Uchop mé roucho.
Není to zvláštní?
Vskutku.
Mnoho smrtelníků svět takto nevidělo.
Ano.
Docela pěkné.
Duchu, tito chudí lidé měli novou možnost uvařit si jídlo,
a přesto usiluješ o zavření jediných míst, kde se mohli každý sedmý den zahřát a najíst.
Slyš mě, Vydřigroši.
Na té vaší Zemi jsou takoví,
kteří tvrdí, že mě a mé bratry znají.
A dělají své skutky záště a sobectví v našem jménu,
Tito samozvaní kazatelé
jsou nám tak cizí, jako by ani nežili.
Obviňuj za jejich činy je, ne nás.
Budu.
Cítíš to?
Pečená husa!
Jdeme!
Beru to tak, že tenhle prosté obydlí má nějaký zvláštní význam?
Tohle je vše, co si může tvůj účetní dovolit
když vydělá 15 "bobů" týdně.
Tati. Mami.
Zrovna jsme šli kolem pekařství.
a cítili jsme naši husu. Voní překrásně!
Zavřete dveře, prosím.
Co se stalo vašemu drahému otci?
A bratrovi?
A Martě? Nikdy nepřišla pozdě na Štědrý den.
Marta! Tady je. Bravo!
Počkej až uvidíš husu. Je nádherná!
Petře, zajdi do pekařství. A děti vem sebou.
Honem, žádné zdržování.
Bůh ti žehnej, drahá.
- Máš zpoždění. - Měli jsme včera večer hodně práce,
- a dnes jsem musela uklízet. - To je jedno, hlavně že jsi tu.
Sedni si tady, a zahřej se...
Ne, ne, ne.
taka jde.
Schovej se Marto, schovej se!
Tam je ale zima.
Ahoj tati.
Ahoj, Timmy.
Kde je Marta?
Nepřijde.
Nepřijde?
Nepřijde na Vánoční svátky?
Tady jsem tati!
Dostala jsem tě, tati!
Nemohla bych tě zklamat, tati. Ani za nic.
Tak rád tě vidím, Marto.
Pojď Timmy, slyším puding, jak bublá v kotlíku.
To bychom se měli podívat.
Jak se choval malý Timmy?
Úplně jako zlatíčko.
Ještě lépe.
Někdy bývá zadumaný, jak sedí tak sám, a má nejdivnější myšlenky, jaké jsi kdy slyšela.
řekl mi, když přišel domů,
že doufá, že ho lidi v kostele viděli, protože je mrzáček,
a mohlo by od nich být pěkné, kdyby pamatovali na Vánočné svátky,
které umožní chromým žebrákům chodit, a slepým vidět.
Já věřím že roste zdravě,
a je každý den silnější, má drahá.
Puding vypadá krásně.
Celá prádelna voní jako cukrárna.
Duchu,
řekni mi...
- Malý Tim... - Vidím volné místo
v koutě u komína.
A berlu bez vlastníka.
Pečlivě zachovanou.
Překvapení!
Udělejte místo, opatrně.
Krásná.
Nikdy jsem ještě neviděl tak krásnou pečenou husu.
To zcela určitě.
Ale modlím se,
aby možná jednou, na Vánoce,
mohly děti ochutnat krocana.
Možná jednou, drahá.
Možná jednou.
Přípitek.
Na pana Vydřigroše.
Sponzora naší oslavy.
Sponzora naší oslavy, to určitě.
Chtěla bych ho mít tady. Dala bych mu na oslavu kousek své duše,
a doufám že by si na ni pochutnal.
Má drahá, děti.
Jsou Vánoce.
Vánoce, určitě, na které si připíjíš na tak odporného,
lakomého, krutého nelidu jako je pan Vydřigroš! Víš že takový je, Roberte.
Nikdo ho nezná lépe než ty.
Ma drahá... Vánoce.
Naiju se na jeho zdraví kvůli tobě a kvůli svátků, ne kvůli němu.
Veselé Vánoce a Šastný nový rok.
Budeme hodně šastní a zdraví, o tom není pochyb.
Veselé Vánoce nám všem, mí drazí.
Bůh nám žehnej.
Každému.
Veselé Vánoce.
Dobrý duchu,
takže malý Tim bude ušetřen.
Pokud ty stíny zůstanou nezměněny budoucností,
- to dítě zemře. - Zemře? Ne, duchu.
Ne...
Co tedy?
Jestli má zemřít, tak a to udělá!
Vyřeší se nadbytek obyvatelstva.
- Myslíš na zvíře? - Ano.
- Žijící? - Ano.
Nepříjemné zvíře?
- Ano. - Divoké zvíře?
- Ano. - Počkat. Je to zvíře, které
mručí a bručí?
- A žije v Londýně? - Ano.
- Kůň? - Ne.
- Kráva? - Ne.
- Pes? - Ne.
- Prase? - Ne.
Osel?
Ano i ne.
Já vím co to je, Frede. Já vím.
- Je to tvůj strýček Vydřigroš. - Ano!
"Vánoce jsou humbuk!"
To opravdu řekl. Jako že žiju.
A věří tomu.
Nemohu ho snést, Frede.
Já ano. Je mi ho líto.
Kdo trpí za jeho povahu? On sám.
Rozhodne se, že tohle nemá rád,
a nepřijde s námi povečeřet, jaké jsou následky?
přijde o večeři.
Vlastně o moc dobrou večeři.
Velkolepou večeři.
Teď nám umožnil spoustu zábavy, to je jisté,
a podle mě by bylo nevděčné nenapít se na jeho zdraví.
Nevzal by to ode mě, ale může to mít i tak.
Veselé Vánoce tomu starému muži, a je kdekoli.
Na strýčka Vydřigroše.
Na strýčka Vydřigroše!
Život jednoho ducha je tak krátký.
Můj život na tomto světě je velmi stručný.
Končí dnečním večerem.
Dnes večer?
Dnes o půlnoci.
Naslouchej!
čas se píše nedaleko.
Odpus mi.
Vidím něco podivného, vyčnívajícího zpod tvého sukna.
Je to noha, nebo pařát?
Mohl by to být pařát, podle množství kůže a masa, které na něm je.
Podívej se.
Starý muži,
podívej se.
Dívej se.
Dívej se!
Sem dolů!
To jsou tvoji?
Tihle jsou lidí.
Tento chlapec je Ignorance.
Toto děvče je Chtíč.
Tys byl oběmi.
Nemají žádné útočiště, žádné prostředky?
Nejsou žádná vězení?
Nejsou žádné chudobince?
Jsem v přítomnosti Ducha vánoc, které teprve přijdou?
Ukážeš mi stíny věcí, které se ještě nestaly, ale stanou?
Je to tak, duchu?
Duchu budoucnosti, bojím se tě víc, než čehokoli jiného.
Ale já vím, že tvým cílem je mé dobro.
Jsem připraven snést tvou společnost.
Veď mě.
Noci rychle ubývá, a vím že je to pro mě vzácný čas. Veď mě, duchu!
Kdy zemřel?
Minulou nic, myslím. Někdy mezi Vánočními svátky.
Myslel jsem, že už nezemře.
Co udělal se svými penězi?
Mi je nenechal.
Nic víc nevím.
Nejspíš to bude chudý pohřeb. Nenapadá mě nikdo, kdo by tam šel.
Mi by nevadilo se tam ukázat...
kdyby to bylo s obědem.
Mějte se, pánové.
Tady mě nedostaneš.
Vánoční puding, bezpochyby.
Jsem na hlavní ulici.
Veselé Vánoce, Joe.
A a mám i šastný Nový rok!
Posaďte se tam, do obýváku.
Tak se podíváme.
Co je tady tohle, paní Dilberová.
Paní Dilberová?
Baldachýn.
A vy jste jej prostě sundala, když tam ležel?
To ano.
Proč ne?
Narodila jste se, abyste vydělala jmění a taky to uděláte.
Proč bych měla váhat, když něco můžu dostat jen tak?
Neukápněte ten olej na ty přikrývky.
Jeho přikrývky?
Koho jiného myslíte?
Nejspíš mu teď bez nich nebude zima, dovolím si tvrdit.
Doufám že neumřel na nic chytlavého.
Toho se neboj.
To by mi s ním nebylo tak přijemně, abych se mu hrabala v jeho věcech.
Dívejte se skrze tu košili zblízka, až vás budou bolet oči,
nenajdete v ní ani dírku.
- Je to nejlepší kvalita. - Paní Dilberová!
- Byla by to škoda, nebýt mě. - Máte padáka!
- Padáka! - Co tím myslíte, škoda?
Někdo byl tak hloupý,
aby to dal na něho,
aby ho v tom pohřbili.
Ale já mu to vzala!
To je konec, chápete.
Všichni z něj měli strach, když byl naživu,
abychom na něm vydělali, když je mrtvý.
Kdyby měl někoho, kdo by o něj pečoval,
když na něj udeřila smrt,
jak tam ležel,
sám, duše vyprchala s posledním dechem,
tak bychom to mohli prodali ne?
Duchu, chápu to, chápu!
Případ toho muže, který umírá o samotě, může být můj.
Můj život vede tím směrem.
Pane na nebi, co je tohle?
Duchu, to je strašné místo.
Na tuhle lekci nezapomenu.
To mi věř, pojďme.
Rozumím, a udělal bych to kdybych mohl. Ale nemám sílu...
Duchu, jestli je nějaká osoba, která k tomu cící nějaké emoce,
ukaž mi ji, prosím tě.
Jsme na mizině?
Byla tu ještě naděje.
Naděje?
Jen když to skončí.
Už nemůže nic dělat.
Je mrtev.
Mrtev?
Nemůžou nás vystěhovat?
Nevím, ale máme peníze a i kdyby nás vyhodili,
je nepravděpodobné, že by nový věřitel něco udělal.
Můžeme spát v noci klidně, má drahá.
Ukaž mi něco co nemá souvislost se smrtí,
nebo mě to bude pronásledovat navždy!
Je pozdě.
Tvůj otec tu už měl být.
On...
chodil večer pomalu poslední dobou.
Ale chodil.
S malým Timem na ramenou.
Rychle, opravdu.
Ale byl lehoučký.
Na nošení.
Tvůj otec ho tak miloval.
Byl jsi za Davidem?
Ano, moje drahá.
Kéž bys mohla taky.
Je to tak krásné místo.
Uvidíš ho často.
Slíbil jsem ti to.
Budu tam chodit
každou neděli.
Můj malý...
Otče, prosím neplač!
Prosím, otče!
Jsem v pořádku. Ticho prosím.
Jsem si jistý, že nikdo z nás nezapomene
na chudáka malého Timmyho.
Ne, nikdy!
Děkuju.
Děkuju, mí drazí.
Bobe!
Duchu,
Něco mi říká, že se náš čas chýlí ke konci.
řekni mi!
Kdo...
byl ten muž,
kterého jsme viděli ležet mrtvého?
Duchu!
Než to setřu...
z toho kamene,
odpověz na otázku!
Jsou to stíny věcí, které budou,
nebo stíny věcí, které by mohly být?
Když změníme běh věcí v přítomnosti,
změní se tím i budoucnost, že?
Ne!
Já jsem ten bezmocný muž v posteli!
Duchu, poslouchej mě!
Nejsem ten muž, kterým jsem býval!
Proč mi to ukazuješ, když je ještě naděje?
Duchu!
Ukázal jsi mi, že mohu změnit stíny, které jsi mi ukázal!
Změnit svůj způsob života!
Ne, duchu, ne!
Ne, duchu!
Dobrý duchu,
Pomož mi!
Duchu!
Pomož mi, duchu!
Pomoz mi!
Duchu!
Duchu! Budu nosit vánoce ve svém srdci!
A budu je tam držet.
Nebudu držet hubu a poslouchat, že není žádná minulost,
přítomnost, ani budoucnost.
Duchu,
řekni mi...
že smažu nápis na tom kameni.
Ještě je tady.
Ještě jsem tady.
Ještě jsem tady!
Nevím co mám dělat.
Jsem nějaký rozjařený!
Jako školák.
Ten smích už jsem slyšel.
Co je dnes za den?
Cože?
Jaký je dnes den, příteli?
Dnes? Dnes jsou Vánoce.
Jsou Vánoce?
Nepropásl jsem je...
Duchové to stihli za jednu noc.
Mohou udělat cokoli, co je napadne. Jasně že můžou. Jasně že můžou!
Haló, můj příteli!
Znáš tu drůbežárnu na rohu?
Tak tu bych měl.
Jaký to chytrý chlapec.
Víš jestli už prodali toho krocana, co tam visel?
Ne toho levného. Toho velkého.
Velkého jako jsem já?
Ano chlapče!
Ještě tam visí!
Opravdu?
Tak jdi a kup ho!
Jo jasně!
Ne ne! Vyslím to vážně!
Jdi a kup ho, dovez ho sem, a já ti dám šilink.
Vra se za méně než 5 minut, a dám ti půl koruny.
To je malý Boba Cratchita,
to bych rád věděl kdo ho poslal,
dvakrát větší než malý Tim.
Paní Dilberová?
Veselé Vánoce!
Ó můj Bože!
Nechte mě!
Drahá paní Dilberová!
Jste to nejrozkošnější stvoření, na kterém spočinul můj zrak!
Tancujte se mnou, paní Dilberová!
Tancujte se mnou!
Pane Vydřigroši, nechte mě.
Úplně zešílel!
Pomoc!
Jak kouzelná to žena!
Budu to zbožňoval, dokud budu živ.
Jaká krásná tvářička.
Dobrý! Zapomněl jste na ptáčka.
Dobrý!
Jak se máte? Veselé Vánoce!
To určitě nedonesete až do Camden Town.
Musíte si vzít taxi.
Odjezd dobří lidé!
Veselé Vánoce!
Dobré ráno. Veselé Vánoce pane!
I vám, pane!
Pěkné svátky.
A Veselé Vánoce!
Bůh vám žehnej, pane!
Vážený pane, jak se máte?
Doufám, že jste včera uspěl.
A Veselé Vánoce, pane!
Pan Vydřigroš?
Ano. To je moje jméno.
A bojím se, že vás to nepotěšilo.
Ale dovolte mi omluvit se.
A byl byste tak laskav...
Pán mi žehnej!
Drahý pane Vydřigroši!
- Myslíte to vážně? - Ani o penny méně.
Další potřebné platby jsou zahrnuty.
To vás ujišuji.
- Bože, nevím to říct na tak... - Nic neříkejte.
Jsem vám zavázán.
Moc vám děkuji.
Bůh žehnej!
- Je váš pán doma? - Ano, pane.
Já jsem...
jeho strýc.
Počkat. Je to zvíře,
které mručí a bručí?
- A žije v Londýně? - Ano.
- Kůň? - Ne.
- Kráva? - Ne.
- Pes. - Ne.
- Prase? - Ne.
Osel.
Ano i ne.
Vím co to je, Frede. Vím to!
Je to tvůj...
Strýc Vydřigroš.
Bůh žehnej mé duši.
Přišel jsem...
na večeři.
Pokud dovolíte.
Samozřejmě strýčku! Vítej! Veselé Vánoce!
Pojď mezi nás.
Příští rok musí tahle večeře být u mě.
Na tom trvám.
Všechno bude na mě.
16 minut zpoždění.
Jak si to představujete přijít v tuhle dobu?
Moc se omlouvám, pane...
- Mám trochu zpoždění. - To opravdu máte.
Postavte se sem.
Je to jednou za rok, pane.
Nebude se to opakovat. Včera jsme trochu slavili.
Já vám řeknu co teď, pane Cratchite.
Takové věci už déle nestrpím.
A proto...
Se vám chystám zvednout plat!
Veselé Vánoce, Bobe!
A Veselejší Vánoce, Bobe,
můj dobrý příteli, než jsem ti umožnil mnoho let.
Zvednu vám plat,
a udělám co budu moci pro vaši bojující rodinu.
Probereme vaše záležitosti odpoledne u šálku vánočního punče.
Ale nejdříve rozděláme oheň!
Chci, abyste šel ven,
a koupil další kbelík uhlí,
než řeknete něco dalšího, Bobe Cratchite!
Kliďte se, Bobe!
Musíme toho hodně dohnat.
Alou, Bobe!
Ano, pane!
Už jdu, pane.
A Vydřigroš udělal více, než slíbil.
Udělal vše, o čem mluvil, a více.
A pro malého Tima,
kterému se udělalo lépe,
byl Vydřigroš jako druhý otec.
Stal se dobrým přítelem,
dobrým pánem,
dobrým člověkem, jakého kdy staré dobré město poznalo.
A vždycky se o něm říkalo,
že věděl, jak Vánoce dobře oslavit.
Tak aby se to řeklo, jak říkával malý Tim:
Bůh nám žehnej!
Každému!